MOSFILM
Den skapande föreningen för författare och regissörer.
ANDREJ RUBLJOV
Manus:
Andrej MICHALKOV-KONTJALOVSKIJ Andrej TARKOVSKIJ
Regi: Andrej TARKOVSKIJ
Foto: Vadim JUSOV
Scenografi: E. TJERNJAEV
under medverkan av: I. NOVODEREZKINA, S. VORONKOVA
Musik: Vjatjeslav OVTJINNIKOV
Ljud: Inna ZELENTSOVA
Andrej Rubljov - Anatolij SOLONITSYN
Kirill - Ivan LAPIKOV
Daniil Tjernyj - Nikolaj GRINKO
Feofan Greken - Nikolaj SERGEEV
Toka - Irma RAUSJ Boris - Nikolaj BURLJAEV
Den store fursten, den lille fursten - Jurij NAZAROV
J. NIKULIN, R. BYKOV, N. GRABBE, M. KONONOV,
S. KRYLOV, B. BEJSJENALIEV, B. MATYSIK
A. OBUCHOV, V. TITOV
ANDREJ RUBLJOV Första delen
Archip, ge mig remmen.
Här, ta den.
Nå, lyft!
Herre Gud, om man ändå hann.
Lossa dem fort.
- Archip! Strax! - Skynda på, Efim!
Här ärjag, här...
Snart...
Farbror, skär av repet.
Släng ett brinnande vedträ på honom!
Jag flyger!
Efim! Vart?
Jag flyger!
Archip! Jag flyger!
Hallå! Försök komma ifatt!
Herre, vad står på?
Archip!
GYCKELMAKAREN År 1400
I Moskva finns det gott om konstnärer.
Det gör inget, vi hittar arbete.
Det är klart, det är bara synd...
Ja. Ta den här björken. Gått här var dag, ändå inte sett den.
Men visst, den ser vi inte mer.
Se hur den står!
- Det är klart, tio år. - Nio.
- Du har sett den i nio år, jag tio. - Nej, jag sju, och du nio.
Regn! Hitåt!
Kom, vi går! Vi blir inte blöta.
En skara gycklare gick vägen fram.
De njöt av mjöd och hembryggt öl.
På vägen mötte de en bojar, En enögd tatar.
De kom att sjunga och spela, Lovprisa och förströ.
Hos bojaren är allt Genomstekt och hårdkokt.
Bojarfrun en riktig läckergom,
Hon bjuder gärna ut sig, Men inte till vem som helst.
Bojarfrun, öppna dörren! Bojaren kommer!
Och bojaren får hålla in.
Ni, luffare och gycklare, Är alla tjuvar och fyllesvin.
Ni blir piskade dag ut och dag in.
Svin till gycklare, Ni drunknar i mjödet.
Snart blir ni Alla spetsade på pålar.
Hopp! De tar honom - chopp!
Nedan naveln, ovan knäna.
Det var en bojar med skägg.
Med skratt, sång och väldigt schas Rakades han snabbt till kal.
Men utan skägg ingen ro.
Allt kvinnofolk, med Skägg går det dit det ska.
Men bojaren gråter, Som en lus på kulorna han hoppar.
En get, och även han har skägg. Jag tar allt till flykten hem.
Han knackar på fönstret. Hallå?
Men bojarfrun kände inte igen honom.
Hon såg ett kalt plyte.
Och kunde inte rycka i skägget alls.
Kaveln mellan ögonen - pang!
Stå still du!
Synd och skam! Sätt byxorna på skallen!
Gå du! Vilket elände! Bojar utan skägg!
Och bojaren på flykt. Och gässen efter honom! Ha ha!
Vägen fram. Halt, enbent...
Det var en riktig sprätt, Och för hustrun hans - väck!
Hit och dit, så föll de ner bland buskarna.
Om man tar av honom byxorna,
Än från ena hållet, Än från andra - likadant!
Var harjag plytet?
Åska. Vore bra med tak över huvudet.
Kom in.
Ni kanske vill ha mjöd? Se hur blöta de är.
- Tack, vi dricker inte. - Och går inte till glädjeflickor.
Gud gav prästen, och djävulen - gycklaren.
Min hustru kanske också är bland buskarna?
Din hustru är främst av alla.
Din hustru är i alla fall i spetsen på skaran!
Nå, kom hit!
- Var har du varit? - På gården.
Nå, ger vi oss av?
Hör du, Daniil? Regnet är över. Vi går.
Må Herren vara med er.
FEOFAN GREKEN År 1405
Slå mig inte! Jag är oskyldig!
Han kanske inte är skyldig?
Förtalare, fähundar!
Finns det någon vid liv?
- Kommit för att titta på? - För att titta på.
Titta på du. Nu skall vi lägga på lack.
Så det är du som är Feofan Greken?
Ja. Varför tittar du på mig så? Titta ditåt.
Var är du själv ifrån?
Från Andronnikov-klostret.
Du är kanske självaste Andrej Rubljov?
Nej.
Jag har hört att alla berömmer Andrej Rubljov.
En riktig mästare.
Men han mäter sig inte med detta.
Färgerna är liksom för fogliga.
Herre Gud! Det är så enkelt...
Varför slutade du att berömma? Tala.
Jag kan inte. Det blir inte lyckat.
Konstantin Kostetjevskij uttrycker det rättframt:
''Om man benämner något riktigt,
förstår man också dess innebörd.''
Men Andrej... Jag säger det till honom rakt ut.
Ty han är som min bror.
Det är rätt att de berömmer honom.
Han lägger färgerna tunt och ömt. Han målar med talang.
Men han har ändå ingen...
...skräck, han har ingen tro!
Tron som är framlockad någonstans djupt ur själen.
Det finns ingen enkelhet.
Som Epifanij säger om
Sergij den dygdige:
''Enkelt utan att vara brokigt.''
Så det är vad det är. Det är heligt.
Enkelt utan att vara brokigt.
Jag kunde inte sagt det bättre själv.
Och du, serjag, är betänksam.
Är det bra det?
Kanske borde man i oförnuftets
mörker lyssna till sitt hjärta?
Där mycken vishet finnes, där finnes och mycken grämelse.
Hos den som insikten växer, hos den växer också plågan.
Prosjka! Var är oljan? Vem ska få smörj?
Eller har ni försvunnit allihop?
Det sägs att du målar snabbt.
Jag kan inte på annat sätt, det blir för tröttsamt.
Hit och dit hela veckan. Jag slängde den!
Slängde du ut den?
Varför? Den tryckte på surkålen.
Trött på allt!
Massvis med elever, men inte en enda förnuftig.
De kan inte ens läsa.
Hör du, du kan bli min medhjälpare.
Skoja inte, skratta inte.
Jag skrattar inte.
Jag vill inte dekorera väggarna ensam i Maria bebådelsekyrkan.
Där är allt redan i ordning. Förstått?
Jag förstår, men jag klarar det inte.
Jag berättar allt, jag förklarar. Har du arbetat med fuktigt underlag?
Med ditt huvud!
Se på dessa idioter! Till och med de kan måla!
Jag sa nej. Slutpratat om detta.
Nå, som du säger...
Upp till dig. Sen ångrar du dig. Jag är långsint!
Ångrar mig, eller ångrar mig inte, men för dig är det syndigt.
En utfattig munk kom till dig,
och du tyckte om att tala om böcker med honom,
och så bestämde du dig för att göra honom lycklig.
Jag har inte läst böcker på tre år.
Jag vill inte ens röra böcker mer. Jag går en annan väg.
- Jag dör snart. - Det ska du låta vara osagt.
Nej, det är sant, jag dör. En ängel kom i drömmen den tredje dagen.
''Kom - säger den - kom med mig.''
Och jag svarar: ''Jag dör ändå snart, utan din hjälp''.
Du kanske ändrar dig?
Ja ja. Men jag måste komma överens med dig om en sak.
Vad vill du ha? Pengar? Hälften var - duger det?
Jag kräver inget för arbetet.
Jag går med på det bara om du själv hämtar mig från klostret.
Du ska själv inför hela församlingen och inför biskopen
bönfalla för attjag ska hjälpa dig.
Inför alla gelikar och inför Andrej Rubljov.
Först då ska jag tjäna dig som en hund tjänar sin husse,
ända till min död.
- Vad heter du? - Kirill.
Gott folk! Sanningsälskare och kristna!
Ska ni plåga missdådaren länge till?
Är ni färdiga med honom snart?
Ni är själva syndiga, men dömer hellre andra!
Ni har inget kors på er!
Fursten befaller dig att resa till Moskva.
Du ska dekorera Maria bebådelsekyrkan
tillsammans med Feofan Greken.
Nå, är det sant att han är Andrej Rubljov?
Det är han som är Andrej Rubljov. Och jag - Kirill.
Feofan Greken bad dig att komma till Moskva.
Han önskar se dig.
Jag tackar Feofan.
Säg...
Ja...jag kommer.
Huvudet går i bitar.
Ta hit den.
Ta vilka medhjälpare du vill.
Kom hit imorgon.
Finns det en smed i närheten? Annars fallerjag av igen.
Bakom portarna står ett kapell, och bakom det finns en smedja.
Farväl, Guds folk!
Vi kanske ger oss av idag, nå, Daniil?
Vi samlar ihop allt och ger oss av nu.
Feofan kanske ändrar sig.
- Jag går inte. - Hur då? Går du inte?
- Hur klararjag mig utan dig? - Det ordnar du.
Jag trodde att vi skulle gå tillsammans.
Varför trodde du attjag skulle gå? Ingen har kallat på mig.
Jag klarar mig inte utan dig.
Det klarar du! Du valde att gå utan att rådfråga mig.
Du gick med på det hastigt. Feofan lockade med bara ett finger.
Var inte ledsen.
Du är inte den förste, du är inte den siste.
Jag har fullt upp här utan dig.
Ja vad bra!
Foma! Alexej! Nu går vi!
Pjotr! Du går med mig, gör dig i ordning!
Njut av livet i dina ungdoms dagar!
Låt ditt hjärta njuta av ungdomens frukt.
Gå på ditt hjärtas väg och dit dina ögon styr.
Men ha kännedom om att för allt
detta kommer Herren att ställa dig inför sista domen.
Och minns din skapare i dina ungdoms dagar,
så länge inte de dagar och år kommer,
om vilka du kommer att tala:
''Jag njuter inte av dem!''
Så länge silverkedjan inte brustit,
guldbandet inte slitits sönder,
krukan vid källan inte krossats
och hjulet inte stjälpts i brunnen.
Och stoftet återvänder till jorden, från vilket det är kommet.
Och själen återvänder till Herren, från vilken den är kommen.
''Fåfängligheternas fåfänglighet, sa Eklesiast, allt är fåfängt.''
Kirill? Har du sett till fader Nikodim?
Var har han tagit vägen i ottan?
Han tog mina handskar och sedan var han som bortblåst.
Jag måste ta in ved. Vedträden är isiga.
Varför eldar du stickor? Det är morgon sedan länge.
Har du gett min hund mat?
Bad du om det kanske?
Vad är det med dig?
Gå...
Glömt något?
Jag kom för att ta avsked.
Vi har redan tagit avsked.
Kom för att ta farväl, men...
Det var nog tungt utan detta.
Djävulen dömde oss att vara ovänner.
Jag kan inte lämna er så, jag måste bikta mig.
Tar du emot mig?
Jag kan inte, Daniil.
Så många år som vi bott i samma klostercell.
Jag har bara dig.
Jag ser på världen med dina ögon.
Lyssnar med dina öron.
Med ditt hjärta...
Jag är glad för din skull, din själ är inte lättsinnig.
Om du bara visste vad glad jag är.
Gå till Moskva, måla ikoner, och jag kommer att vara stolt.
Det är djävulens verk.
Förlåt mig.
Jag återvänder, Daniil.
Vart ska du? Men aftonsången?
Ni klarar den utan mig, och jag klarar mig utan er.
Vad är det med dig, Kirill?
Trött på allt. Trött på att ljuga! Jag lämnar klosterlivet!
Varför lämnade vi Treenighetsklostret?
Ni säger inget?
Våra bröder ställde vinsten högre än tron.
Men här? Ni trodde vi skulle tjäna Herren med
tro och hårt arbete, men hur blev det?
Klostret börjar likna en basar.
Du, Guds tjänare, vad skulle du ge för munklivet? 20 själar?
Du förhandlade om detta med prioren.
För två, kanske för en mad?
Du förhandlade fram din eviga salighet.
Ni känner till det allihop, ni säger inget bara!
Ni beter er som om ni inte visste något!
Jag kanske också skulle uthärdat denna gemenhet,
ifall jag hade haft talang,
eller i alla fall en gnutta förmåga för ikonmålning.
Men Herren gav mig ingen talang, och så må det vara, Herre!
Jag är lycklig över att vara talanglös.
Därför är bara jag ärlig och ren inför Herren!
Jag säger er, bröder....
Vad vill du säga oss? Vad vet vi ännu inte?
Vet du hur det går för sådana som du?
Men jag är...
Försvinn ur min åsyn! Fördömda as!
Van vid livet utanför klostret! Gemene idiot!
Nå, där ser ni...
Hör du, Kirill?
Orden lyder: ''Och Jesus kom in i Guds tempel,
och körde ut alla som sålde eller köpte,
välte omkull växlarnas bord och duvförsäljarnas stolar
och sade till dem:
mitt hus skall kallas ett bönens hus,
men ni har gjort det till ett rövarnäste.''
ANDREJS LIDELSER År 1406
Jag tvättade penslar i tre år åt Daniil innan jag fick röra ikonerna.
Men inte för att korrigera dem, utan bara för rengöring.
Hyser du förtroende för mig?
Du ljuger stup i kvarten!
Som igår när du kom. Kaftanen var genomblöt.
- Var höll du hus? - Vid bikuporna.
Du sa att du varit till Andronnikov-klosret.
Se bara hur du ser ut!
Badda med något, annars blir det värre.
Jag är rädd för att det är för sent. Det hjälper inte.
Du hittar på, min vän, hela tiden.
Jag trodde att du kanske fått någon sjukdom.
Vilken sjukdom?
Det finns nog en sådan sjukdom:
den sjuke ljuger och kan för allt i världen inte sluta med det.
Titta, Foma! Titta!
- Vad för något? - Ingenting, tjockskalle!
Jag förstår inte, hurjag kunde ta dig till lärling!
Du säger än det, än något annat. Du sa till självaste Feofan:
''Han genomskådar allt och tycker om kåldolmar.''
Då var du en annan människa, du kämpade framåt, ljög inte.
Vet du vad Feofan sa om dina kåldolmar?
''Strunta i hans kåldolmar.''
Du tycker om att äta gott.
Jag förstår bara inte hur du kan måla efter det.
När det kurrar i kistan, hur kan man tänka då?
Då hör man bara kurrandet.
Du är lycklig du, Foma, allt är enkelt för dig.
Genom bönen kan själen bara gå från det synliga till det osynliga.
Titta! Vad är det?
Du bestämde dig för att låta apostlarna vara till vänster?
Foma, har du tagit av klistret från elden?
Har du tagit klistret från elden?
Du! Och han tycker om kåldolmar!
Han skulle ha stryk på lördagar, stryk skulle han ha!
Var har du sett allt detta,
när alla är så måna om att rädda sin egen röv?
Till och med käringarna i Moskva löste in sitt hår till tatarerna.
De förlorar hellre håret än utstår tortyr.
Vad har självuppoffring med detta att göra?
Så kan man inte göra.
Så är det, att käringarna i Ryssland är olyckliga och förnärmade.
Det är inte detjag talar om...
Säg mig, men bara ärligt, är folket obildat?
Jag hör inte!
Obildat! Men vem bär skulden för detta?
Obildat för dess egen dumdristighet!
Är du kanske syndfri vad gäller bildandet?
Även jag har syndat. Herre, förlåt mig mina synder!
Den hemska domen är nära. Alla kommer att brinna som ljus.
När allt tar sin början kommer ni att erinra er mina ord!
Alla kommer att skylla synden på sina vänner,
försöka rentvå sig inför den allsmäktige.
Jag förstår bara inte hur du kan måla med sådana tankar i huvudet.
Du tar dessutom emot lovord.
Jag skulle i ditt ställe blivit eremit för länge sedan.
Jag tjänar Herren, och inte folket.
Idag berömmer de, imorgon överhopar de mig med smädelser och i övermorgon
glömmer de både dig och mig. De glömmer allt!
Fåfänglighet och stoft är vad allt detta är!
Mänskligheten har utfört alla dumheter och nedrigheter.
Nu upprepas de bara.
Allt börjar åter sitt kretslopp ...snurrar och snurrar...
Om Jesus återvände till jorden skulle han bli korsfäst igen!
Om du bara minns det onda
kommer du aldrig att vara lycklig inför Herren.
Vad?
Kanske borde man glömma vissa saker, men inte alla.
Jag vet inte, eller, jag kan inte.
Öppna inte mun om du inte kan! Lyssna på mig!
Tror du man kan sprida godhet ensam!
Godhet! Tänk bara på Nya testamentet!
Jesus samlade också människor i templet och lärde dem.
Sedan samlades de för att avrätta honom!
''Korsfäst!'' skrek de.
Men lärjungarna? Judas förrådde och Petrus förnekade.
Alla tog till flykten! Och de var de bästa!
De ångrade sig genast!
Det var först senare, när det var försent.
Människor gör elaka saker. Det är bittert.
Judas förrådde Jesus. Minns du vem som köpte honom?
Folket.
Återigen fariséerna och de skriftlärda.
Hur de än letade fann de inga vittnen.
Vem var det då som förtalade honom?
Fariséerna är duktiga på att vilseleda med kunskap och list
De bildade sig för
att komma åt makten. De nyttjade att folket var obildat.
Man måste påminna människor oftare att de är människor,
att de är ryssar - med samma blod och alla går på samma jord!
Ondska finns överallt.
Det finns alltid frivilliga till att förråda en för 30 silvermynt.
Allt fler olyckor hopar sig över gemene man.
Tatarerna tre gånger i höst. Är det inte hunger så är det farsot.
Men han arbetar på.
Han bär fogligt sin börda.
Han är inte förtvivlad, utan är tyst och har tålamod.
Han ber bara till Gud för att krafterna ska räcka.
Förlåter inte Herren dessa för att de är obildade?
Du vet själv, om något inte går ihop,
eller om man är trött, kämpar, och plötsligt...
...möts man av en mänsklig blick,
och som om man mottagit nattvarden blir det genast lättare.
Är det inte så?
Du talade om Jesus.
Kanske föddes och korsfästes Jesus enbart i syfte att
försona Gud med människan.
Ty Jesus är Guds son, han är allsmäktig.
Om han dog på korset var det förutbestämt.
Korsfästningen och hans död är Herrens verk.
Detta borde ha framkallat hat
hos dem som älskade honom, inte hos dem som korsfäste honom.
Ty de älskade honom som människa.
Han själv lämnade dem och
visade därmed sin orättvisa eller till och med grymhet.
Förstår du vad du talar om?
De sänder dig norröver för att bättra på några ikoner för din tungas skull.
Nå, harjag inte rätt?
Du talar själv hela tiden om det du tänker på.
Vad spelar det för roll för mig? Jag är en världslig, fri människa.
FEST År 1408
Sergej, kom hit!
Strax! Gör upp eld!
Foma, vi går och ordnar med ved.
Pjotr har varken sett Himmelfärds-
eller Dmitrijkatedralen.
Det gör inget, han får dra runt,
prova på lite att dekorera, och snart förstår han vad som behövs.
Vi hinner inte dekorera hela katedralen före kylan kommer.
Snart är detjuni.
Vad gör du?
Vänta. Hör du!
- Näktergal. - Inget mer?
Ser du?
- Vad är det? - Nu går vi! Nu går vi!
De trollar.
Andrej? Vart ska du?
- Kom till mig... - Vänta....
Det verkar som om den djävulen håller sig gömd.
De vill minsann veta allt, de här Guds människor.
Släpp!
Vi släpper dig i morgon.
Vi hänger på en liten sten, så tar du dig lättare dit du ska.
Från himlen kommer eldmoln som förintar er alla!
Ni står inför den yttersta domen!
Nu binder vi fast dig vid det här korset.
Nästan som Jesus Kristus.
Vad gör ni, bröder?
Jag får inte göra så! Sluta, det är synd!
Nå, bind honom med benen uppåt. Hallå, bröder!
Låt honom dingla.
Låt honom övernatta så här ifall han inte far till himmeln.
Ja, inte tar han sig någonstans.
Varför bad du om att hänga med huvudet neråt?
Det skulle varit än värre.
Varför smädade du oss? Du hotade med en hemsk skärseld.
Det är synd - att springa omkring och hitta på ett och annat.
I natt måste alla älska, det är en sådan natt.
Är verkligen kärlek synd?
Vad är det för kärlek när de tar fast och binder en?
Du kanske för hit ryttare eller munkar.
Ni kommer att tvinga på oss er tro.
Tror du det är lätt att leva under ständig rädsla?
Rädsla för att antingen är den helt utan kärlek
eller så är den skamlig, djurisk, helt utan själ.
Kärleken måste vara broderlig.
Är inte allt detsamma? Ty det är kärlek.
Släpp loss mig.
Var har du varit?
Var höll du hus?
Skogen är snårig här. Helt sönderriven.
De härifrån är nog vana.
Människor vänjer sig till allt.
Gamlingar behöver nog inte tänka ens.
För dem går dagen som av sig själv.
Det är kanske det de gläder sig åt:
från morgon till kväll, utan slut.
Du, se hur du ser ut!
Sönderriven, fullt med blåmärken.
Du skäms inte inför lärlingarna?
- Kunde du inte kommit tidigare? - Nej.
Din synd - ditt samvete och böner.
Fånga henne! Ta käringen!
- Fånga honom! - Fånga henne!
Spring, Marfa!
Vad står på? Ni är tre på en stinkande karl!
Varför tar de dem? Varför?
De tror inte på en allsmäktig Gud. Förbannade hedningar!
Titta inte, Sergej! De är inget att titta på.
Vi kommer att leva som vi gjort.
Ta honom, slå honom!
Hjälp till, Fjodor!
Vad sysslar ni med, karlar?
Rår ni inte på en käring?
Vart ska du? Hon dränker dig i ett svep.
Marfa! Simma!
DEN YTTERSTA DOMEN ÅR 1408
- Foma! - Vad vill du?
Jag tar ett dopp?
- Nej, det gör du inte. - Det är hett.
Det är inte alls hett. Ljug inte.
Låt honom ta ett dopp.
Låt honom vara i vattnetjämt. Det föll honom in att det är hett!
Det var jag som sa att det var varmt först, inte Sergej.
Nu räcker det! Om du vill ta ett dopp - gör det!
Nå, gå i då! Vad sitter du där för! Gå!
- Var är Andrej? - Här är han inte.
Här harjag en viktig sak att säga. En...
Bara...
Jag går på besök till vår biskop, men där hörs oväsen och skrik.
Biskopen är i underkläderna, helt röd och springer omkring.
''Mitt tålamod - säger han - har tagit slut. Nu får det vara nog!''
Det sa han angående er.
''l två månader har allt varit iordningställt,
men inget är klart, de rör inte en fena, de slöfockarna.
Så mycket pengar som de bad om, men de slår dank, inget är klart!''
- Är det sant att ni bad om mycket? - lnte det!
''Det är för mig likgiltigt.'' - säger han.
''Daniil Tjernyj, Andrej Rubljov, spelar ingen roll!''
''Vad är det för särskilt med detta?'' - sa han och förvred ansiktet så här!
''Vad spelar det för roll?'' - säger han. ''Rubljov eller Tjernyj?''
''Jag, säger han, måste få katedralen dekorerad till hösten, det är allt.''
Han skickade bud med klagomål till den store fursten.
Budet skickade han till den store. Det skall ni veta.
Så ni har...ännu...inte börjat?
Vet ni vad, ni får börja nu, annars...
- Var är Andrej? - Han gick iväg någonstans igen.
- Ni kanske klarar er utan honom? Börja utan honom.
Vad skrattar du åt? Titta hur många ni är.
Om han inte bestämt något - se hur många ni är då!
Ett huvud är bra, men två...
Var är Andrej då? Andrej!
Där red budet iväg till fursten för att klaga.
Säg, ja eller nej?
Ja eller nej.
Allt blev väl bestämt i Moskva?
Allt var behandlat in i minsta detalj.
Självaste fursten sa att det var bra.
Vad var det då du inte förstod?
Varför har vi grälat oss hesa under två månader?
Jag kanske blivit gammal, kanske blivit svagsint.
''Den yttersta domen.'' Ta emot och börja.
För Guds skull, vägra i alla fall att arbeta.
Vi kanske verkligen ska vägra? Vi går hem, det är allt.
Hur ska jag se folk i ögonen då? Jag brinner upp av skam.
Vi förlorar tid. Vädret är varmt och torrt.
Vi hade varit klara med kupolen. Med pelarna också.
Hur kan vi ytbehandla dem? Ljuvligt, vackert.
Syndarna, som kokar i kådan, kunde vi måla så...
...att det går kalla kårar på ryggen.
Jag har tänkt ut en sådan djävul. Rök ur näsborrarna, ögon...
Det handlar inte om röken!
- Vad handlar det om då? - Jag vet inte!
- Varför ser du mig inte i ögonen? - Jag klarar inte detta!
Jag kan inte måla så. Det tar emot. Förstår du?
Jag vill inte skrämma folket. Förstå, Daniil!
Sansa dig! Därför är det ''den yttersta domen''.
Ty det var inte jag som kom på det.
Jag kan inte!
Varför sa du inget i Moskva?
Vi skulle inte åtagit oss då!
Det är något lurt.
Jag är som jag är! Jag kunde inte odla renheten i mig!
Jag lämnar er! Det är inte mitt arbete.
Tack för vänligheten, tack för slaget i nacken.
Något lärde jag mig och det räcker. Jag går för att arbeta.
De bjöd in mig för att dekorera kyrkan i Pafnutjev.
Äran är inte stor.
Jag skall måla ''den yttersta domen''.
Vem går med mig?
Ja, stanna ni! Kom bara inte och klaga sedan!
Om jag talar både människors och änglars språk
men saknar kärlek, ärjag bara ekande brons,
en skrällande cymbal.
Och om jag har en profetisk gåva och känner alla hemligheter
och har hela kunskapen, och har all tro så att
jag kan flytta berg, men saknar kärlek, ärjag ingenting.
Och om jag delar ut allt jag äger och om jag låter bränna mig på bål,
men saknar kärlek,
har jag ingenting vunnit!
Kärleken är tålmodig och god.
Kärleken är inte stridslysten, inte skrytsam och inte uppblåst.
Den är inte utmanande, inte självisk,
den brusar inte upp, den vill ingen något ont.
Den finner inte glädje i orätten,
men gläds med sanningen.
Allt bär den, allt tror den, allt hoppas den, allt uthärdar den!
Kärleken upphör aldrig...
...även om den profetiska gåvan förgår.
Tungotalet, det skall tystna. Kunskapen, den skall förgå.
Ty delvis känner vi till...
Nå, furstinna, hur går detta?
Det är synd att stänka mjölk. Vilket okynne!
Men varför är det syndigt?
Därför. Torka mig ren.
Det torkar av sig självt.
Låt oss promenera längs floden.
Släpp mig, Stepan! Släpp mig, släpp!
Nå, tycker du om det?
Det behövs inget bättre. Lätt och vackert.
Lätt...
Ta henne härifrån. Helt bortskämd.
Var inte blyg, ingen kan bygga bättre än vi.
Kan man dekorera så? Snideriet då?
Det kan bara Mitjaj utföra. Han snider utan att markera först.
Som smör i solsken! Titta!
Ja, kanske som smör.
Jag kan allt sova på halm. Men du är en stor furste.
Nå, tycker du inte om det?
Allt måste göras om. Både taket och väggarna.
Det ska vara klarare och starkare.
Jag har arbetat i 40 år med detta.
Det handlar inte om din skicklighet, utan hur detta kan ära fursten.
Vi gör inte om någonting.
Det är dags att gå. Vi har hittat ett annat arbete.
Vi blir varmt mottagna i Zvenigorod.
Var?
Ja, till brodern din, de har redan ordnat med sten.
Med bra sten. Vitare än denna.
När din bror hälsade på i påskas ordnade vi allt.
''Gör vad ni vill - säger han - med pengar snålar jag inte.
Det viktiga är att det blir bra byggt.
Zvenigorod. Låt gå för Zvenigorod!
Närjag tittade på fursten var han nära att svimma!
Närjag nämnde Zvenigorod?
Visst, det var då han blev helt kall.
Han är rädd för att brodern blir bättre än honom själv.
- Vem har snidat detta? - Jag.
Varför lät du den inte gå in i väggen?
Det gick inte riktigt ihop.
- En riktig elaking. - Det blir bara smulor.
Jag sa till fursten att han inte skulle snåla på stenen!
Nu ångrar han det nog, när han hört om Zvenigorod.
Hallå, fortare!
Var är Stepan?
Vart red Stepan?
Han gav sig antagligen av till Zvenigorod.
Ja, låt gå för det.
Jag har fått smuts på händerna.
Vi bygger inte sämre där än de vid den yngre brodern.
- Är stenen bättre där då? - Ja, bättre.
- Se! Kosackskvadronbefälet! - Vad har det tagit åt dem?
Vänta!
Du där, idiot! Hjälp honom. l buskarna.
Var är min piska?
- Mikola! - Mitjaj!
Har någon sett min piska?
Ah, helvete! Jag har tappat piskan!
Hallå, idiot! Har du sett min piska?
Sergej, läs skriften!
- Varifrån? - Börja var du vill!
Jag berömmer er, bröder, för att ni minns allt mitt
och bevarar traditionerna så som jag gav dem till er.
Jag vill att ni ska veta
att Jesus är var mans herre,
att mannen är hustruns herre och att Gud är Jesus herre.
Den man som bedja med täckt huvud dra
skam över sitt huvud.
Den hustru som bedja med bart huvud dra
skam över sitt huvud.
Det är samma sak som att vara rakad.
Om en hustru inte vill täcka sitt huvud - låt henne klippa sig.
Om en hustru skäms att vara kort- klippt - låt henne täcka sitt huvud.
En man ska inte täcka sitt huvud,
ty han gestaltar och är ära för Gud,
och hustrun är för mannen ära.
Icke mannen från hustrun, utan hustrun från mannen.
Mannen är inte skapad för hustrun, utan hustrun för mannen.
Därav måste hustrun bära ett tecken på mannens makt över
henne på huvudet för änglarna.
Annars, ingen man utan hustru, ingen hustru utan man, ty...
Läs. Läs vidare.
Ty hustrun av mannen,
likt mannen av hustrun - allt är Guds verk.
Döm själva, är det acceptabelt att en
hustru bedjer till Gud med bart huvud?
Lär inte naturen själv er att
om mannen låter håret växa så är det skam för honom?
Men om en hustru låter håret växa är det ära för henne,
ty långt hår är...
Nå, varför stannade du? Läs!
...för henne är det ära, ty håret är givet henne istället för...
Daniil! Hör, Daniil!
Fest! Fest, Daniil! Och ni säger...
Vad är det för syndare?
Vad är hon för syndare, även om hon inte bär sjal?
Vilken syndare!
Låt henne vara! Låt Guds tjänare bikta sig.